Vi prøver igjen, Baldrick. Dette heter "å legge sammen".
Om jeg har to bønner, og legger til to til, hva får jeg da?
Noen bønner.
Ja...
Og nei. La oss prøve igjen.
Jeg har to bønner og legger til to til. Hva blir det da?
Et bittelite måltid.
Selv ape-skapningene ved elva Indus har mestret dette.
Prøv igjen. En, to, tre... fire! Hvor mange er det altså?
Tre! Og så den.
Tre... "og så den".
Hvis jeg legger den til de tre... hva får jeg da?
Å! Noen bønner!
For deg var vel renessansen bare noe som skjedde med andre!
Edmund, kom fort! Dronningen vil snakke med deg!
- Jeg sa: Edmund, Dronningen... - La meg snakke ut. Hva har du -
- rundt halsen? - Min nye pipekrave.
Du ser ut som en høne som har slukt en tallerken.
Det er siste mote. Den gir meg et sexy utseende.
Kanskje for en annen tallerkenslukende høne.
Om den var blind, og ikke hadde fått seg noe på måneder.
- Jeg tror du tar feil. - Du er en latterlig stakkar.
- Hva synes du om den, Baldrick? - Fire.
Noen bønner og noen bønner blir fire.
Vi har gått fra høyere matematikk til elementær bekledning.
Hva synes du om Percys pipekrave?
Ser ut som en høne som har svelget en tallerken.
Nei, det er hva jeg synes. Prøv å tenke selv!
Det er svært viktig å tenke. Hva synes du?
- At det er svært viktig å tenke. - Jeg gir opp! Jeg går til Dronningen.
- Skal jeg bli med? - Nei. Man kunne tro vi var venner.
Bli hos Baldrick. Hønsehals og Hønsehjerne. Dere blir suksess!
- Grå, tror jeg, Deres majestet. - Oransje, lord Melchett.
Grå er vanligere.
Hvem er dronning?
Ja visst. Det var noen praktfulle, oransje elefanter.
- De ønsket å tale med meg? - Ja, Edmund!
- Lord Melchett har kjedelige nyheter. - Lord Melchett er kjedelig.
Vær ordentlig, da! Melchett!
Dessverre, Blackadder, så er vår bøddelminister død.
Nei, så trist! Naturligvis myrdet?
Nei, ikke denne gangen. Han slurvet en kveld -
- og skrev navnet sitt på feil linje. De hentet ham mens han sov.
- Han skulle sagt det var feil mann. - De hadde rett mann -
- og skjema som beviste det. - Dette håpløse skjemaveldet!
- Og det kjedelige? - Jo, at det er hundrevis -
- av katolikker som venter på å få kakket av hodet, -
- og ingen til å organisere det. - Folk i den jobben lever ikke lenge.
Jeg har tatt meg friheten å lage en kandidatliste.
Så flott! Få høre!
Liste over kandidater til posten som bøddelminister.
Lord Blackadder!
DØDENS BOK
Nå skal vi se hvem som skal først i hodekurven.
Admiral lord Effingham og Sir Francis Drake på mandag.
Det burde trekke folk. Seiler-interesserte.
Sørg for noen ankere og slikt i suvenirboden.
Prøv aldri mer å være morsom i mitt nærvær, Percy.
Buckingham og Ponsonby på fredag. Vent litt...
Farrow på onsdag. Hva er det for en fyr?
- En trivelig kar fra Dorchester. - Kjenner ham ikke.
Blir aldri kjent med ham heller. Så han går onsdag... Det er ikke bra!
Nei, når du nevner det! Det var ingen beviser mot ham!
- En parodi på en rettssak! - Jeg mente onsdag.
Vi kan dytte ham inn mandag og rå fri en halv uke.
Mandag, altså. Bra. Fem døde på to dager. Ingen dårlig start.
- Ja visst. Og den nye kraven... - Bedre!
- Verre. - Dagens mote går mot det lille!
Da har du Londons mest moteriktige hjerne!
God morgen, stab. Jeg er Blackadder, den nye minister for religiøst folkemord.
Er dere skikkelige, er jeg en hensynsfull arbeidsgiver.
I motsatt fall vil dere finne at bak dette gutteaktige ytre -
- slår hjertet til en nådeløs, sadistisk galning. Og du er?
- Fengselsvokter. - Bra. Og du heter?
- Ploppy sir. - Ploppy?
- Fengselsvokteren Ploppy? - Det stemmer.
Ploppy, sønn av Ploppy.
Fengselsvokteren Ploppy, sønn av Ploppy.
Jeg er den første Ploppy som har nådd så langt.
Pappa Ploppy var kjent som Snuske-Ploppy.
Jeg arvet denne spennende hudsykdommen av ham.
Gratulerer! Sykdom og vanskapthet er vanlig -
- i vår tid, men du er likevel det ekleste individ jeg har møtt.
Jeg skulle tatt deg i hånden, men jeg er redd det smitter av.
- Ikke mange sjefer er så omtenksomme. - Jeg gjør mitt beste, Ploppy.
Jaha, kvinne. Om du nå er en kvinne.
- Hva gjør du i dødsavdelingen? - Jeg tilbereder det siste måltid.
Fangene forteller meg hva de vil ha som siste måltid.
- Og du lager det de ber om? - Ja! Om de ber om pølser.
Ellers blir de gjerne litt skuffet. Jeg har bare pølser.
Du er en prinsippfast og varmhjertet kvinne, Mrs...
- Ploppy, sir. - Å! Du er gift med...
Nei! Det er mange som tror det, men det er en ren tilfeldighet.
Som vi lo! God morgen, Mrs Ploppy, sa han, og jeg sa: God morgen, Mr Ploppy!
Jeg forstår at tiden flyr i de lange vinterkvelder.
Og du er vel gutten som brygger te?
Nei, han er bøddelen, men av og til brygger han te.
- Og du heter? - Baldrick. Jeg kan godt bytte til Ploppy...
Nei takk. Jeg klarer mer enn ett navn. Hva gjør du her?
Det er hobbyen min.
Om han skiftet navn, ville det bli mer familieatmosfære her.
Dette skal være et smertens, fortvilelsens og sorgens sted!
- Det var det jeg mente! - Hun er sosialrealist, sir.
Jeg vil ha en effektiv organisasjon, med minst mulig arbeid.
Min assistent Percy forklarer.
God dag, personale. Jeg heter lord Percy.
Om dere er skikkelige, er jeg en god arbeidsgiver, -
- men hvis ikke... - Forklar opplegget, hønsehjerne.
- Ikke så personalet hører det! - Fortsett!
Etter planen skal Drake og Effingham henrettes mandag.
Lord Farrow på onsdag, Buckingham og Ponsonby på fredag.
For at vi skal få fri noen dager, har lord Blackadder besluttet -
- å flytte Farrow til mandag. - Han får fratrekk for god oppførsel.
- Deres majestet! - Ja, lady Farrow?
Min mann dør i morgen. Selv om De ikke kan redde hans liv...
Det ønsker nok ingen av oss. En slik forferdelig forræder.
- Klart det! Men kan jeg få se ham? - Selvsagt!
Hvorfor spør hun meg? Hun kan gå til retterstedet som alle andre.
Jeg tror ikke hun ønsker å se ham dø, men se ham før han dør.
Så rart!
Jeg ville aldri gifte meg med en jeg ikke hadde sett!
Neste gang bør du ta ekteskapet mer alvorlig.
Rolig! Gråt hjelper ikke mannen din nå.
Nei, salve! Det trenger man når hodet er kappet av.
Det ga jeg din søster Maria da de var ferdig med henne.
Så ja, sa jeg. Det vokser snart ut et nytt.
Ti stille, dadda. Klart du får se din mann!
Om den fæle Edmund vil hindre deg, så gi ham dette.
- Ordre om henrettelse av ham selv. - Må engleskarer synge deg til hvile!
Det vil de nok!
- Er de døde nå? - Ja. Drake, Effingham, Farrow.
- Noen interessante siste ord? - Farrow var nokså rørende.
Den høye, sterke mannen sto der steil og edel -
- i morgendisen og ropte med klar stemme:
"Min kone kunne vel for faen ha kommet!"
Hun har nok slått seg sammen med et nytt par trikåer.
Var det ikke mer, kan dere fordrive tiden med snuskete fornøyelser til fredag.
Personale: Jeg har noen ord å si om dagens forestilling. Stort sett bra...
De har gått, Percy.
Arbeidslag!
- En dame venter, sir. - Er hun pen?
- Vet ikke. Hva synes du? - Jeg har jo ikke sett henne!
Pigg av, Baldrick.
- God aften, lord Blackadder. - Ja, det er det virkelig nå.
- Vil du ta på deg noe behageligere? - Nei, for jeg har en stor smerte i hjertet.
Sikkert dårlig fordøyelse. Jeg kan få deg på andre tanker.
- Det gjelder min mann. - Har han dårlig fordøyelse?
- Det sjenerer ikke oss. - Nei, han dør i morgen.
Man dør ikke av dårlig fordøyelse!
Han skal henrettes på din ordre. Jeg er lady Farrow.
- Og hva ønsker du av meg? - Jeg vil treffe ham i kveld.
Det er nok ikke mulig.
Baldrick! Den Farrow-typen du henrettet i dag. Er han helt død?
Jeg hugget hodet av ham. Det pleier å være virksomt.
Jeg tenkte du muligens ved feiltakelse hadde kappet et bein.
Nei. Det var nese på det jeg hugget av.
Jeg har snakket med mine jurister. Du kan ikke treffe ham.
Dronningen sa det var i orden. Om du sa nei, så skulle jeg gi deg dette.
Glimrende! Hvorfor ikke?
- Er det fullstendig klart, Baldrick? - Ja. Jeg skulle ikke drept ham.
Nå skal jeg ha en kone på hodet og snakke med en gammel sekk.
- Snakke med hans kone. Slik! - Hvorfor sekk på hodet?
Jo, din dumrian, for at hun skal tro at hun snakker med sin mann!
Pleide han å ha sekk på hodet?
Unge Ploppy er inne på noe. Lord Farrow bar aldri sekk.
Han var av den gammeldagse sorten.
Jeg hadde ikke tenkt å nevne det, men jeg har lurt på -
- hvorfor Baldrick med sekk skulle ligne på Lord Farrow.
Hør her, kretinere! Sekken vil skjule Baldricks trekk!
Mange vil mene at det er grunn nok for ham til å ha sekk!
Jeg vil gi lady Farrow en snedig og troverdig grunn -
- til at hennes mann har begynt å bære sekk!
Hun snakker med Baldrick, og dronningen får aldri vite om min lille feilberegning.
Strålende plan! Men det er noe i bakhodet som plager meg.
- Sikkert en loppe. - Lady Farrow venter.
Lady Farrow! For en glede å se deg igjen!
Den som det ville glede meg å se, er min elskede!
Ja visst. Men han er nok ikke riktig som du husker ham.
Ditt uhyre! Hva har dere gjort med ham?
- Vi har trukket en sekk over hodet hans. - Hvorfor?
Ingen annen fange har slik velskapt enke... hustru som deg.
For å styrke moralen i de dømtes rekker, gikk han med på å bære sekk.
- Ellers måtte alle de andre få møte deg. - Så likt ham å tenke på slikt.
Jeg skal bare undersøke at han er... sekket opp.
Greit, Balders. Klart! Hva er det nå, Ploppy?
Jeg har lokalisert min nagende tvil. Jeg husker nå at lord Farrow -
- var en meter høyere enn unge Ploppy.
Vil man ha noe gjort, må man gjør det selv. Noe mer?
Han hadde svært dyp stemme. Stor, dyp, rungende stemme.
- Lik min, altså. - Nei. Stor, dyp, rungende.
- Min er dyp! - Ikke slik.
Og han var høyere enn deg også. En kjempe av en mann!
Ikke smør på nå! Percy, gå og snakk med henne.
Beklager forsinkelsen. Som du vet, skal du møte din mann, -
- som du kjenner igjen på at han har sekk over hodet.
- Jeg kjenner ham igjen uansett! - Det er et par andre ting.
Jeg er forberedt på at han kan ha gått ned i vekt.
Ja. Og i høyde.
Det artige er at du trolig slett ikke vil kjenne ham igjen.
Snart sier du vel at armen har vokst ut igjen?
Unnskyld et øyeblikk.
Han har bare én arm!
Jeg får stikke den innenfor skjorta. Hvilken av dem?
Hvordan vet vi at du er hans kone?
Du kan være en... godter. En som kommer for å godte seg over de dømte.
Vi vasser i slike her! "Får jeg komme inn og godte meg?" sier de.
"Sjofle godtere," roper vi.
Si meg hvilken arm han mangler, så vet jeg at du ikke er en godter.
Den venstre! La meg møte min mann!
- Det er den venstre. Lykke til. - "Godter!" Du er en skravl!
Avbryt meg om to minutter, ellers er jeg ille ute. Og husk!
Vi vil ikke ha besøk av herr Kløne nå!
- Husk stemmen! - Ja da, ja da!
Kom inn!
- James! - Elskede.
- Hvordan har du det? - Bra. Maten er ikke dårlig.
- Bortsett fra pølsene. - Stemmen din er annerledes...
Lysere. Ikke så dyp eller rungende som den var.
- Er det bedre? - Å, elskede!
Kall meg det du pleier for å vise at du ennå elsker meg!
- Synes du dette er tid og sted for slikt? - Vær så snill!
Du vil altså at jeg skal bruke det spesielle lille navnet igjen?
- Ja! Maken til "vesle snuppa mi". - Maken til "vesle snuppa mi".
Men ikke akkurat det? Vesle snuppe-duppa mi!
Elskling!
- Armen din! Hva har hendt? - Det sårer meg at du ikke husker!
Den endte ved albuen! Hva har hendt med resten?
Jeg røyk sammen med en fyr som sa at du alltid sladret til dronningen.
Vi sloss, og han kappet av den øvre delen.
Du må gå. Lorden skulle sende sin tjener Baldrick etter meg.
- Kanskje han gir oss mer tid! - Det tror jeg ikke. Baldrick!
- Han er svært punktlig. - Kanskje han føler med oss.
Nei. Baldrick, er meget ufølsom.
Så la oss gripe stunden vi har fått og utnytte den fullt ut.
La meg gjøre dette siste! Hvilken hustru kan gjøre mer?
- Hva? Å, jeg skjønner! - Tiden er ute.
Ikke ennå!
Vi fikk så kort tid. Kanskje vi kan fullføre det i paradis! Farvel!
Din kjeltring. Din gjennomførte kjeltring!
Den aller første gangen i mitt liv!
30 år på denne tarvelige, kjedelige planeten, og for første gang...
Fortvil ikke! Din bror søker Dronningen om benådning i morgen. Det er ennå håp!
Skal jeg gjøre i stand gjesterommet til herr Kløne?
Javel, la ham gå. Forresten er han sikkert uskyldig.
Måtte himmelen overrisle deg med juveler og indrefilét!
- Måtte kjeruber og serafiner... - Ut!
- Lord Farrow... - Jeg har latt ham gå.
Det gå'kke! Han er en kjeltring av første skuffe!
- Fyrster sier ikke "gå'kke". - Så sant!
- Jeg vil ikke ha motsigelser. Vil jeg vel? - Av og til når du vil noe uskikkelig...
Nei, det vil du ikke!
Lord Farrow skal være her om en time. I mellomtiden -
- besøker jeg min venn Ponsonby, som jeg lar drepe på fredag.
På veien ser vi om det er noen fine hoder i forræder-museet.
En svært vanskelig situasjon, Percy. Noen må på blokka. Du eller jeg.
La oss være ærlige, Perce Det blir deg.
Jeg tror jeg har en plan.
Vi går til dronningen med lord Farrows kropp og hode.
Rett før vi går inn, skriker og hyler vi, og så går vi inn -
- og sier at han akkurat sa noe forrædersk, -
- så vi kappet hodet av ham ute i gangen som lærepenge.
Noe så ynkelig! Idiotisk! Vi prøver. Hvor er hodet?
- På spidd i Forræder-museet. - Dronningen er der! Kjente hun Farrow?
- De var barndomsvenner. - Om hun ser hodet på spidd, -
- så skjønner hun at han er død. Hent kroppen, så dekker jeg til hodet.
Hei, Edmund. Beklager at jeg var litt skarp.
- Du vet jo at jeg har veldig sans for deg. - Som med Essex.
Helt til du lot hogge hodet av ham.
Han tok seg ikke nær av det. Han visste jo at det bare var lille meg.
Hodet hans tok seg så godt ut på spidd!
- Har vi noen nye i dag? - Nei.
Vi lærer opp en ny bøddel. Han bruker evigheter. Kapp, kapp...
Når han er ferdig, trenger vi ikke spidd, men en grillrist.
Jeg elsker grillmat. Nå må jeg si "ha det" til Ponsonby.
- Slår du følge? Ja, bare om du har tid. - Beklager...
Jeg sa: "Slår du følge? Bare om du har tid!!"
Ja takk! Et minne for livet!
I Genova er det på mote å feste en levende frosk i fletten, -
- stå på en bøtte og si "bø" til alle som går forbi.
- Våre italienske fettere! - Nå er jeg dessverre litt opptatt.
Ja visst. Men ta hendene mine og si du tilgir at jeg var skarp.
Kjære lord Blackadder!
- Jeg har kroppen, og du har hodet. - Ingen vil tro at det er nyhogd.
Det er blitt grønt.
- Vi er fortapt. - Fortapt!
Vent litt! Det er ikke Farrow! Det er Ponsonby!
Ponsonby! Geniet Baldrick har drept feil fyr. Vi er reddet!
- Farrow lever. Vi er reddet! - Hurra!
Når Dronningen kommer tilbake fra Ponsonby... å Gud!
Fortapt!
- Ikke noe trivelig her. - Det er ikke meningen, skatt.
Her bor alle fæle folk som ikke liker deg.
- Ja... Det lukter litt også. - Slikt er jeg vant til.
- Om morgenen, da du var baby... - Hold munn, dada. Du!
- Nei ikke du, du er for avskyelig. - Ja, majestetiske høyhet.
- Hent Ponsonby. - Ja, majestetiske... ting.
Rart at Ponsonby ble forræder. Skulle tro han hadde problemer nok med pukkelen...
- Og bare ett bein! - Og slike vanskeligheter med å snakke!
Deres Majestet, lord Ponsonby!